EFTER EN ROMAN AV WILLIAM LANDAY
Joanna ringde. Hon väntar på oss i parkeringsgaraget.
Joanna?
Klein. Vår försvarsadvokat.
Hon kan systemet bättre än någon annan.
TOBY AVBÖJ SVARA
Herregud.
POLIS
Andy.
Laurie, jag heter Joanna Klein.
Trevligt att träffas.
Jag är uppriktigt ledsen för vad ni måste gå igenom.
Tack.
Jag har kaffe i bilen om ni vill ha.
Nej tack.
- Har Jacob kommit än? - Han är på väg.
Hur mådde han i morse?
Han är rädd, men han verkar okej.
Andy, du har varit med förut, men inte från den här sidan.
För Laurie är det nytt, så jag läser upp förhöret för er.
Från och med nu,
och till dess att ni är tillbaka hemma med dörren stängd bakom er,
vill jag att ni inte visar några känslor.
Inga alls.
Jag vet att det är mycket begärt, men det är viktigt. Okej?
Vi är som krukväxter.
Laurie?
Ja.
Tyvärr kommer era uttryck och reaktioner att tolkas emot er.
NEWTONPOLISEN
Om ni ler säger de att ni inte tar det på allvar.
Gråter ni säger de att ni fejkar.
Svara inte på frågorna de skriker åt er.
På TV är det bara vad de ser som räknas.
Och det viktigaste av allt,
alla tecken på ilska, särskilt från Jacob,
bekräftar folks värsta misstankar.
Kom ihåg att i deras ögon är inte bara Jacob den skyldige,
utan ni alla tre.
De vill se bekräftelse på det, så ge dem det inte.
Okej.
Kom ihåg, pokeransikten.
- Är ni redo? - Ja.
Okej.
Där är de!
Paret Barber. Fram med kameran!
Mr och mrs Barber, när talade ni senast med Jacob?
Det här sänds live!
Mrs Barber, när såg du din son senast?
Hur klarar familjen det?
Hur påverkar sonens anhållan familjen?
Hur känner ni er?
- Herregud. - Är du okej?
Ja.
...om tio minuter eller något sådant?
Det går snabbt, det tar kanske tio minuter.
Och nu?
Nu väntar vi.
Er uppmärksamhet, tack.
Som ni alla vet förvärrades tragedin i vårt grannskap
igår kväll på det mest otänkbara sätt.
Jag syftar på anhållandet av Jacob Barber, åttondeklassare på Archer.
Jag vill understryka hur viktigt det är att inte dra förhastade slutsatser.
Det betyder att ignorera rykten och att inte sprida några.
Med det sagt,
om ni har information som ni tror kan hjälpa utredningen,
ber polisen att ni kontakter dem genast.
Ni kan ringa direkt eller göra det via vårt vägledningscenter.
Res er upp.
Domare Rivera är ordförande.
Domstolen är nu öppen. Varsågoda och sitt.
Godmorgon. Vi börjar.
Ta in svaranden.
Åtal nummer 08-44-07.
Delstaten gentemot Jacob Owen Barber.
Åtalet är överlagt mord.
Är delstaten redo?
Ja, ordförande.
- Ms Klein, hur pläderar svaranden? - Jacob.
Icke skyldig, ordförande.
Argument för borgen. Delstaten?
Ja, ordförande.
Vi känner alla svarandens far som är här med oss idag.
Vi alla känner varmt för honom.
För mig har han varit som en mentor i många år.
Mr Logiudice, ni vet att mr Barber inte är anklagad för något.
Naturligtvis, ordföranden.
Men hans agerande i det här fallet har stor betydelse
för mitt argument angående borgen.
Varsågod.
Ja, ordföranden.
Delstaten önskar en borgen på 500 000 dollar i kontanter
och fem miljoner i säkerhet.
Kom igen.
Delstaten anser att svaranden utgör en rymningsrisk
med tanke på brottets råhet
och den överväldigande sannolikheten att han döms.
Ordföranden, svaranden har ingen brottslig bakgrund.
Rätten anser inte heller att svaranden utgör en rymningsrisk.
Borgen blir summan som fastslogs igår.
Tiotusen dollar, och hundratusen i säkerhet.
Jag överlåter fallet till domare French,
och sätter förundersökningen till den 21 augusti.
Tack, ordföranden.
- Vad händer nu? - Lugn, de ska bara leda ut honom.
Det är reglerna. Vi får träffa honom om en minut.
Kom nu.
CHECK 10 000 DOLLAR
Hemma kommer det att finnas reportrar.
Min assistent Ellen kommer med mat,
men ni kan inte bara stanna inne.
Imorgon gör ni ett par ärenden. Tanka bilen eller vad som helst.
Låt dem ta sina bilder så lämnar de er ifred.
Du ska skriva under en sak till.
- Här, tack. - Ursäkta.
Närmare. Han kommer ut.
Jacob!
Vänta! Flytta på er.
Ge oss utrymme, tack.
Ur vägen.
Ge dem plats, tack.
Kan vi få en kommentar?
Jacob, säg hur det känns.
Och?
Det låter som om vi knappt känner varandra.
Jag tycker att det lät bra.
Din kampanjchef tycker att det har rätt ton.
Han bryr sig inte om någon blir skadad så länge det inte är vi.
Förlåt mig. Det är bara...
Andy är den jag brukar be om råd sådana här gånger.
Jag trodde aldrig...
Du behöver göra ett uttalande.
Jag vet.
Så, ska jag skicka det?
Det är familjen Barber.
De kommer. Nu.
Titta efter dem. Gå närmare, fattar du?
Jag vill inte väcka honom.
Jacob, älskling.
Vi är hemma.
Är du hungrig? Ska jag göra något åt dig?
Nej, jag vill bara sova.
Jaha.
Du. Vi är stolta över dig.
Som du stod upp där idag, det var modigt av dig.
Det var läskigt.
Det är okej nu.
Gå och vila dig.
Jag fick inte tillbaka mobilen av polisen.
Vi köper en ny åt dig, kanske en ny laptop också.
Har de tagit min dator?
Ja, det gör de alltid när...
Det är standard.
Okej.
Hallå?
Herregud.
Vem är det?
Jag byter nummer imorgon.
ARCHERS GRUNDSKOLA LÄXPORTAL
HERREJÄVLAR JB ÄR PÅ VARENDA LÖPSEDEL...
HAN KOMMER ATT SPRÄNGA INTERNET
MINA FÖRÄLDRAR FRÅGAR UT MIG...
TJEJER TYCKER HAN ÄR SNYGG LOL
SKITKUL!
DEREK YOO VILL DU FACETIME?
Hej. Jag pratade idag igen med advokaten
som har hand om Jacob.
Hon ringer mig hela tiden.
- Sarah, är du där? - Ja.
Jag gör läxor, så jag kan inte prata nu.
Enligt min erfarenhet var det vi såg idag,
kroppsspråket, den kalla blicken, undvikandet av ögonkontakt...
ÅKLAGARES SON ÅTALAD FÖR MORD PÅ SKOLKAMRAT
...inte ett bra tecken för en anklagad för ett så grovt brott.
Han är dödstrött. Han sover nog tills imorgon.
Ärligt talat bekräftar det...
Det är nog ingen bra idé.
Hur du sett vad de säger och kallar honom online?
Vi måste stänga det ute.
De säger att han verkar skum och samvetslös.
- Han är inte ens 15 år. - Älskling,
det är alltid så.
Vad händer när han ser det?
Inget blir någonsin som förr för honom.
Det här kommer att märka honom för resten av livet.
Laurie.
Vad?
Vad, Andy?
Lyssna på mig.
Jag måste berätta en sak.
Något som kommer att komma ut snart.
Om Jacob?
Om mig.
Min familj.
Min far.
Jacob, innan vi börjar vill jag förtydliga en sak.
Du är klienten.
Det betyder att du i högsta möjliga mån fattar besluten.
Inte dina föräldrar eller jag, utan du.
Om du vill överlämna beslutsfattandet åt dina föräldrar
är det förståeligt,
men enligt lag här i Massachusetts,
om man i din ålder anklagas för mord, så prövas man som en vuxen.
Så jag ska göra mitt bästa att behandla dig som en vuxen, okej?
- Okej. - Så.
Teorin verkar vara att Ben Rifkin mobbade dig.
Du hade en kniv,
och när du fick chansen hämnades du.
Vänta, mobbade han dig?
Inte riktigt, lite...
- Vad menar du, lite? - Det har du aldrig sagt.
- Varför har du inte berättat det? - Jag...
Han var en skit mot många, inte bara mig.
Du skulle ändå ha berättat för oss. Hur mobbade han dig?
Andy, Laurie. Snälla.
Gällande själva överfallet
verkar det inte finnas några vittnen.
Du har medgivit att du var i parken,
och en annan elev säger att du hade en kniv
som du brukade ha med dig till skolan...
Det måste vara Derek Yoo.
...så det är ett omständighetsfall.
Vi har ett fingeravtryck,
men fingeravtryck utgör oftast ett begränsat bevismaterial.
Det finns ofta en oskyldig förklaring.
Känner du dig säker?
Det är en sak till.
Laurie?
Jag måste berätta en sak.
Du sa själv att det kommer att komma ut, så vi måste kunna hantera det.
Det är bättre att han hör det från oss nu än på nyheterna.
Förlåt. Hantera vad?
Mamma?
Det finns tydligen en historia av våld i vår familj.
Jag är ledsen att du får veta det så här, men det är sant.
Jag är så ledsen, Joanna. Det är mitt fel.
- Laurie fick veta först igår kväll. - Veta vad?
Min far, din farfar...
Han sitter i fängelse.
Han har suttit där väldigt länge.
Sist jag såg honom var jag sex år.
Min mor tog med mig på besök efter att han anhållits.
Du sa att han försvann när du var nyfödd.
Det sa jag till alla när jag växte upp, mamma också.
Du sa att du aldrig hade känt din far.
Jag vet.
Jag skämdes för honom.
Så du ljög för mig.
Du har ljugit för mig.
Jag är så ledsen, Laurie.
Jag sa inte hela sanningen. Nej.
Vad gjorde han?
Han dödade en flicka.
Vem var hon?
Hon gick på community college.
De hittade kroppen i ett övergivet radhus på Congress Ave.
Hon hade knivhuggits till döds.
Vad?
Jag ville berätta det många gånger, Laurie, jag svär.
Varför gjorde du det inte?
Det är bara varifrån jag kommer, inte den jag är.
Sjutton år, Andy? Litade du inte på att jag skulle förstå det?
Jag var rädd att om jag sa något skulle det ändra hur du ser mig.
Utan anledning, för det betyder ingenting.
Gör det inte?
Nu förstår jag.
Logiudice kommer säkert att försöka använda det,
men han kommer ingenstans.
Förutom kanske hos allmänheten.
Är du säker på det?
Laurie är rädd att åklagaren kommer att argumentera för
genetisk predisposition.
Jag läste om det online i morse.
Det har tydligen funnits fall
där sådant har använts som bevis.
Det kallas "mördargen".
Löjligt.
Tror ni att jag har en mördargen?
Nej. Det är bara ett uttryck.
Vi är bara rädda att något sådant anförs emot dig.
Jag tvivlar på att det skulle godtas.
De kan försöka,
och om de gör det ska vi kämpa med näbbar och klor.
Jag måste gå på toaletten. Jag mår inte bra.
Mary, kan du visa Jacob toaletten?
Javisst.
Den här vägen.
Jisses. Måste du ta upp det nu?
Han har rätt att veta sanningen.
Jag tolererar inga fler lögner. Varken från dig eller honom.
- Från honom, vadå, mobbingen? - Han berättade det aldrig.
Han fick det att låta som om de knappt kände varandra.
- Och fingeravtrycket... - Han förklarade det.
- Han fann kroppen och fick panik. - Han sa inget om det heller.
Jag tycker bara att vi bör tala ut.
Inga fler hemligheter.
Det kanske räcker för idag.
- Varsågod. - Tack, toppen.
Ni borde ha berättat det för mig.
Älskling, vi håller fortfarande på att processa det som händer.
Jag har inte berättat det för någon, Jake.
Jag var rädd för hur folk skulle se på mig.
Precis som jag nu är rädd för hur folk kommer att se på dig.
Varför skulle de inte det?
Det är ju den jag är.
- Jacob. - Det är okej.
Han är arg på mig, och jag förstår honom.
Det är inte alls den du är.
Hur vet du det?
Mamma kanske har rätt. Jag kanske...
- Jag kanske har mördargenen. - Det sa jag inte.
Mördargenen är skitsnack.
Kanske inte. Jag kanske är som han.
Hördu!
Nu räcker det, okej?
Han är en dålig man, och har inget med dig att göra.
Ser du nu? Det var det jag var rädd för.
Det var därför jag inte berättade.
Du hade rätt att inte få veta.
För att leva ditt liv utan att ha det hängande över dig...
Tack.
Fan.
Ignorera det bara.
Andy.
Förlåt, jag trodde att du var ensam.
Jag har henne varannan vecka.
Det är okej, vännen. Han är en arbetskamrat.
Vänta här.
Kom, vi går in. Du kan se på tv.
Hon har blivit stor.
Vi pratar på baksidan.
Vad fan gör du här? Försöker du förhindra mitt arbete?
- Jag behöver din hjälp. - Med vad?
Leonard Patz.
Jisses, Andy.
Kom igen, Duff. Vi vet båda att det fanns tecken.
Säg inte det.
- Säg vad? - "Vi vet båda."
Du vet att om Lynn inte hade gått över till Jacob så snabbt,
- hade Patz fortfarande varit din. - Hur vet du att han inte är det?
Är han det?
Jag har inte glömt honom, om du undrar.
Men han är ingen prioritet.
Inte nu längre. Nej.
- Han är det för mig. - Det fattar jag väl.
Vad antyder du, exakt?
Jag vill utreda Leonard Patz närmare. Jag vill se hans akt.
Och?
Du har tagit min dator.
Ingen skulle få veta,
och om de visste är det inte olagligt, bara olämpligt.
Det ska jag komma ihåg när jag skriver ut parkeringsböter.
- Duff, snälla. - Nej.
Jag förstår varför du vill göra det.
Jag hade säkert gjort samma sak, men nej.
Jag ber dig som en vän.
Jag behöver bara se hans akt.
En vän?
Vad?
Kom igen, vi jobbar ihop, vi umgås inte utöver det.
Första gången jag satte min fot i ditt hus var nu med husrannsakan.
Wow, det är...
Jag har alltid tyckt att vi var vänner. Ledsen att det inte är ömsesidigt.
Missförstå mig inte. Du är en bra kille,
men om det är vad du kallar vänskap,
så tycker jag synd om dig.
Mamma?
- Jag kommer, älskling. - Okej.
Var det allt, eller...
Andy.
Andy?
Andy.
Jag bad dig beskriva för oss veckorna efter Jacobs anhållan.
Låt se.
Det började på söndagen.
Sedan blev det måndag,
och sedan blev det tisdag om jag minns rätt.
Var alltid tydlig, Neal.
Räckvidden för alla frågor bör vara så smal som möjligt.
Enligt dig, ja.
Då omformulerar jag frågan.
Kan du beskriva stämningen hemma hos er
veckorna efter Jacobs anhållan?
- Stämningen? - Herregud.
Säg vad det är du vill höra. Det är inte så svårt.
Du vill veta om Jacob verkade skyldig. Fråga det då.
Okej. Verkade han skyldig?
Jag har ingen aning.
Han var 14 år och hade precis slitits från sitt liv,
- sina skolkamrater och aktiviteter... - Ursäkta, skolkamrater?
Ja.
För någon så detaljinriktad som du är jag förundrad att du inte sa vänner.
Kom igen, Neal.
- Hade Jacob vänner då? - Ja.
Några stycken, ja.
Var Ben Rifkin en vän?
Nej. Han sa att Ben var dum mot honom ibland.
Kallade honom saker, du vet.
Vilka saker?
Jag vet inte. Det vanliga.
Kallade han Jacob "bög"?
Ja.
Mer än en gång?
Så uppfattade jag det, ja.
Så att Jacob ryckts ifrån sitt vardagsliv påverkade hans beteende,
- stämmer det? - Ja.
Plus att plötsligt synas överallt på tv och internet
gjorde att han liksom stängde ner ett tag.
Åtminstone i början.
Han var alltså medveten om sitt begynnande kändisskap.
Ja.
Vi bad honom att inte titta.
Han hade skolarbete, det var åtta veckor kvar av skolåret.
Skola?
Vi anlitade en privatlärare.
Mrs Mandel.
Hans lärare i tvåan som nu var pensionerad.
Vi tänkte att det skulle göra det lättare.
Fungerade det?
Jag vet inte. Kanske.
Som jag sa, han gick in i sig själv.
Det gjorde vi delvis allihop.
Det var en svår tid.
För Laurie också?
Jag menade att ser man på kostnaderna för programmet,
inte bara de direkta, utan personallöner och...
Laurie.
Hur är det med dig?
Inte toppen, men jag är glad att vara tillbaka.
Får jag...
Visst.
VÄLGÖRENHETSGALA
Vi har tänkt på dig.
Vi väntade oss inte att se dig tillbaka så snart.
Det är bättre att göra något och slippa tänka på det.
Genom att stirra på väggen åstadkommer man inget.
Vi ser bara över utflyktsbudgeten för nästa år.
Okej.
Vad fan?
VÄLGÖRENHETSGALA
- Har du ett ögonblick? - Visst.
Jag hade precis ett videosamtal med styrelsen,
inklusive juridisk rådgivning.
Alla anser att det är för tidigt för dig att återvända till jobbet.
Det är ingen fara med mig, jag lovar.
Du hör inte vad jag säger, Laurie.
Det är inte lämpligt just nu.
Du vet hur mycket vi älskar dig,
och hur tacksamma vi är för allt du har gjort de här sju åren.
Åtta.
Vi...
Vi är en trygg plats för de här barnen.
Vi ska vara den tryggaste plats de har.
Menar du att min närvaro skulle...
Nej, inte du.
Det är snarare...
Styrelsen är rädd för negativa associationer.
Vi är på hal is ekonomiskt redan som det är.
Jag förstår.
Det är inte nödvändigtvis bestående.
Ingen avskedar dig.
Vi anser bara att det inte är lämpligt just nu.
Inte än.
Så när?
Jag...
Jag är så ledsen
för allt du måste gå igenom.
Tack.
Hej, mrs Barber.
Okej, jag skjuter honom. Gå in.
Du är död.
Skjut honom.
Hur kan du spela så dåligt?
Du är så död.
Hej, kompis.
Vad sägs om en paus? Du har spelat i två timmar.
Jake.
Jag måste sluta. Okej.
- När ska vi äta? - Så snart mamma kommer hem.
Vem spelar du med?
Jag vet inte, någon kille.
Vet du inte vad han heter?
Jag tror att det var Tim eller Tom.
Sa du ditt namn till honom?
Jag vet inte. Ja, antagligen.
Du ska vara försiktig med vad du säger.
Det är bara skitsnack.
Jag vet, men folk tar saker ur sitt sammanhang och sparar det.
Det är därför du inte får vara på sociala medier.
Allt sparas någonstans, det är en åklagares dröm.
- Vi har pratat om det. - Jag vet.
- Så tänker du sluta? - Ja.
Okej.
Förlåt. Jag vet att det är svårt, men det är viktigt.
Du får gärna spela, men var försiktig.
Med mobilen, meddelanden, allt.
Ja. Jag fattar.
Okej.
Dylan säger att jag är berömd.
Pratar du med Dylan?
Ja, vi spelade innan.
Han sa att det finns en fansida
som startats av en tjej i Ohio eller Iowa.
Jisses.
Jag skulle vilja se den.
Gör det inte.
Det är ingen bra idé...
PAM DUFFY TITTA I BREVLÅDAN
Borde inte mamma vara hemma nu?
Jag ringer henne. Kan du duka bordet?
Jag började undra vart du tagit vägen.
Jag körde omkring.
Vad menar du?
Jag behövde...
Jag vet inte.
Hur var det på jobbet?
Det var...
Herregud.
Gå in. Jag tar hand om det.
MÖRDARE RUTTNA I HELVETET
Hej, mamma.
Jag kommer strax.
Okej. Du älskar mig.
HELVETET
MÖRDARE RUTTNA I HELVETET
Grattis på födelsedagen!
Jacob!
Vems idé var det att anlita dr Vogel?
Jacobs advokat rekommenderade henne.
Dr Vogel anses vara en auktoritet på genetiskt ärvt beteende,
- eller hur? - Ja.
Jag trodde att ms Klein ansåg att ärftlighet inte hade någon betydelse.
Hon tyckte att vi borde känna till det ifall det skulle komma upp i rätten.
Det kallas att vara en bra advokat.
Så hennes första möte med Jacob var den 25 maj?
Stämmer det?
Jag tror det.
Vi träffade henne först.
BIOLOGISK-PSYKOLOGISK FORSKNINGSGRUPP
Toby vill komma med middag ikväll.
Jaså?
Det är vad man gör när någon dör.
Hon vill finnas där för dig.
Släpper man inte in folk tror de att man inte vill veta av dem.
Jag vet.
Duffy gav mig Patz akt ändå.
Tror hon att det var Patz?
Hon kan inte veta det, men vi kan.
Patz stämmer in på allt.
Vi måste bara framställa det trovärdigt inför juryn.
- Det var snällt av henne. - Ja.
Du ser, folk bryr sig om oss.
Andy studerade fortfarande juridik.
Vi hade varit ihop i knappt ett år.
Var graviditeten oplanerad?
Ja, men vi var glada över den.
Vi var i princip förlovade redan.
Vi blev jätteglada,
men vi var barn själva och hade mycket att lära.
Hur beskriver ni Jacob som baby?
- Vacker. - Svår.
Självklart var han vacker, det är inte...
Det var väl inte det du frågade om?
På vilket sätt var han svår?
Han grät hela tiden.
Man kunde tro att han torterades.
Först trodde vi att det var kolik, men det slutade aldrig.
När han var baby, alltså.
Gick det lätt att trösta honom?
- För det mesta, ja. - Inte riktigt.
Det hände att han fick utbrott och sådant, ja.
Det var mer än bara utbrott.
Han kastade saker på oss.
Han kunde skrika i timmar. Det gick inte att få honom att sluta.
Det låter inte ovanligt.
Det var det inte. Laurie är en aning dramatisk.
Hur var han i dagisåldern med andra barn?
Laurie?
Jag pausar här för att förtydliga en sak.
Jag anlitades av ert försvar.
Jag är på er sida.
- Jag är på Jacobs sida. - Det vet vi.
Våra samtal är konfidentiella,
så det finns ingen anledning att hålla något tillbaka.
Inte i det här rummet.
Jag försöker bara få en så heltäckande bild som möjligt.
Han hade det inte lätt på dagis.
Han var för våldsam mot de andra, det kom klagomål.
- Klagomål? - Ett par neurotiska föräldrar.
Han knuffade en flicka från en lekställning en gång.
Hon fick sys.
En pojke anklagade honom för att ha bitits, men han nekade.
Han var bara fyra år. Vad pratar vi om?
Andy, låt henne prata. Det blir din tur snart. Fortsätt.
Jag försöker vara ärlig, Andy.
Nej, du försöker få det att verka som om Jacob är skyldig till något.
Det är han inte.
Han var en liten pojke. Du tolkar in saker i allt.
Det har du alltid sagt.
Du ville aldrig medge att något kunde vara fel.
Han var en vanlig pojke med vanliga problem.
Som alla andra pojkar.
Vår barnläkare sa det också.
Hon ansåg att han var känslomässigt omogen
och borde gå om ett år och hinna ikapp.
- Så skulle det gå bort. - Vilket det gjorde.
- Barnläkaren hade rätt. - Hade hon?
Se dig omkring.
Vad menar du, Laurie?
Tvivlar du på Jacobs oskuld?
- Nej. Självklart inte. - Men om du gör det, är det okej.
Det gör jag inte, inte minsta lilla.
Jag försökte bara besvara dina frågor ärligt,
som du sa åt oss att göra.
- Jag förstår. - Jag menar det.
Jag vet vad han är kapabel till och inte.
- Okej. - En mor känner sitt barn.
Toby är här.
- Hej, raring. - Hej.
Det var snällt av dig. Tack.
Ingen fara.
Hur är det med dig?
Jag uthärdar, det är bara så...
Jag förstår det.
Raring.
Det ordnar sig.
Jag är inte så säker på det.
Verkligen inte.
Hej, kompis. Vad hade du idag?
Samhälle, biologi och spanska.
Jag gillade henne bättre i tvåan.
Hon är snäll och så, men hon förklarar saker i evighet.
Jag tror inte ens att hon kan spanska.
Hon uttalar años som "anus".
Det låter som att Jacob...
- Vad är det? - Mamma?
Det som händer är att Gary inte vill att hon träffar mig.
Hon ville säga det ansikte mot ansikte.
Det är galet. Du är hennes bästa vän.
Ja, men Gary är hennes man,
och han gick på Cornell University med Dan Rifkin, så...
Det finns rester från igår.
INSAMLING
TILL MINNE AV BEN RIFKIN STIPENDIEFOND
JÄRNHANDEL LEONARD
Ni skulle kunna använda den här.
Nej, jag rekommenderar den här.
Självklart. Du behöver sälja.
Hej, Sarah.
ARCHERS GRUNDSKOLA
Hur går repetitionerna?
Det här är kommissarie Duffy.
Hallå?
Ni sa att vi skulle ringa om vi visste något om mordet på Ben.
Ja, just det. Vem talar jag med?
Jag heter Sarah Grohl.
"Var är hatten?"
Du. Det är middagsdags.
Älskling! Middagen är serverad!
Älskling!
"Femtio dollar."
Laurie! Middagen är klar!
Laurie!
Laurie?
Undertexter: Madeleine Person